עוד מעט נחגוג את ליל הסדר
כולנו נהיה מסובים כל "העדר"
סבא סבתא אמא אבא אחים אחיות דודים דודות
רק על הגיבוש הזה צריך להודות
הרי מתי יש לנו כזאת הזדמנות
להיות ביחד נטולי אגו ושחצנות
להשאיר את כל המרורים בצד
ולהפוך אותם לזר של שוקולד
ללחוץ האחד לשני ידיים
ולהביט באהבה אל תוך העיניים
לספר את סיפור יציאת מצריים
לשתות ארבע כוסיות לחיים
הבטן תקרקר
האפיקומן יסתתר
"ורחץ כרפס יחץ"
וואי וואי וואי איזה לחץ
"חכם רשע תם ושאינו יודע לשאול"-
טוב הבנו אנחנו כבר מתים לאכול
פרעה, משה אהרון אליהו הנביא
(ומעניין איזו מתנה גיסתי תביא...)
"בזרוע נטוייה באותות במופתים"
יאללה כמה "דאווינים" עד שהרשע הזה הסכים
אבל באמת תגידו - השתנה או לא השתנה
הרי אם לא יצאנו ממצריים
איך היינו חוגגים אוטוטו שישים שנה?!
ותראו, תראו איזו מדינה
אז אם תרצו "אין זו הגדה"...